Пенчо Славейков
Вей долняка и отвява…

chitanka.info

Вей долняка и отвява

струпания зимен смет.

Ей прехвръкват лястовички,

носящи от юг привет.

Пролетта ги тях изпраща

с писъмце до нази тук;

в него пише тя — отдавна,

че е тръгнала от юг.

Маргаритното кокиче —

думите са в туй писмо,

слънцето с зарици ясни

писало ги е само.

Модрооки теменужки

запетайките са там;

удивителна на края

мъдри се божура сам.

Подпис му е росен здравец,

розата му е печат…

От писмото дъха младост,

вее нежен аромат.

Сърце, сепвай се! Туй писмо

теб го праща пролетта…

Тя веч знае, че при тебе

е сестра й — любовта.

Издание:

П. П. Славейков, Събрани съчинения в осем тома, том 1. Български писател, С. 1958

П. П. Славейков, Съчинения. Том II. Лирика. Фигура, С. 2003.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.